Шмулик Шило
Идит Цур
Дина Дорон
Далия Шимко
Мая Марон
Рони Буксбаум
Рут Фархи Йеуда Ефрони
Йеуда Фукс Дудик Смадар
Шарон Малки-Шемеш Ули Стенберг
Вече не на 17
Оператор: Амнон Соломон
Сценарист: Даниела Йешурун
Асистент: Шабтай Ицхак
Продуцент: Ави Клинбергер
Редактор: Това Ашер
Продуцент и режисьор: Ицхак Цефел Йешурун
Уважаеми членове на кибуца. Приятели.
Трудно ми е да говоря.
На път за тук, мислех как да ви кажа за това.
Реших да говоря с вас откровено.
Не е тайна,
че нашият кибуц е в трудно положение.
Дълговете ни достигнаха 40 млн.
Опитахме се за съживим селското стопанство, но нищо не помогна.
Има само една възможност,
и тя е да се влее нова, млада кръв в кибуца.
Затова сме ви събрали и отново ви молим,
да направите жертва в името на кибуца.
В безизходно положение сме.
Това е единствената възможност
за спасяването на нашето общо дело.
Трябва да приемем болезнено решение,
членовете на кибуца на пенсионна възраст
ще се наложи да напуснат кибуца.
Има няколко възможности.
Има стабилни кибуци, дори и в тази област,
които са склонни да предприемат няколко човека,
или двойки.
Втората възможност е дом за възрастни хора.
Нов и съвременно устроен.
Третият вариант е за тези, които имат роднини в града.
Деца и внуци.
Ние ще помогнем на тези хора...
Прости им, Бог да е с тях, те не разбират нищо.
Не ви е срам! Вие сте като едно стадо!
На крак о парии презрени...
ний старий свят ще разрушим...
Засрамете се!
Да не си дошла да ми четеш морал? Да се караш с мен?
Не. Дойдох да ти кажа лека нощ.
Преди обичаше да спориш с мен.
Само да кажех една дума, и веднага ме нападаше.
Остър език имаше.
Но на мен ми харесваше.
Но сега мълчеше. Видях те на събранието.
Какво да кажа? Никой няма да ни слуша нас.
Вече нито знаят нас, нито делата ни. - Ето защо пеех.
Браво, че се разпя. Беше въздействащо.
Хареса ми. - Благодаря ти.
Веднага си спомних младият Шрага, Шрага които викаше:
"Няма да позволим да се развали кибуца. Само през трупа ми".
Той се бореше и не отстъпваше.
Аз се борех само заради теб, Браха.
Къде изчезна?
Отидох да видя Бренер. - Толкова дълго?
Седях тук на пейката и те чаках. - Да вървим.
Не те разбирам, защо се ядосваш за най-малкото нещо?
Сега ще дойда.
С Браха ли беше?
Клара видя ли те? - Нека си пее неговата си песен.
Трябва да тръгвам. - Лека нощ.
Внимавай да не се одраскаш.
Палатков протест не е зле, но не е достатъчно.
Няма нито да ядем или пием, нито да мръднем оттук.
Нехемия, моля те преместете палатката в кибуца.
Няма кой да ви пази тук, вдигате много шум,
репортерите ще пишат лоши неща за нас.
Не сме направили нищо лошо.
Нехемия кибуца ще рухне, няма пари.
Ти ли му каза да вземе телевизора? - Не не съм.
Веднага го върнете на мястото му! - Слушай, Нехемия.
Кибуца се разпада, кибуцното движение ще се погрижи за вас,
Вие няма да сте бездомни. Ще ви приемат в други кибуци.
Чуй ме, замълчи! - Няма да замълча! Това е нашата палатка.
Знам, ще трябва да я развалим. - Не, няма!
Аз ли съм виновен за всичко според вас? - Замълчи!
Не разбирате ли, че вредите на кибуца?
Не ние му вредим.
Ако продължавате с това, няма да има кибуц.
Добре ще поговорим тази вечер. Моля те, излез от палатката.
Никой мухльо няма да ми казва какво да правя. Аз съм построила този кибуц.
Може и да съм мухльо, но банките ми дишат във врата.
Защо се водите по ръководството на движението и правите каквото ви кажат?
Защото те са прави.
Искаш ли нещо за пиене, лошо ли ти е? - Не, всичко е наред.
Всичко е наред.
Искат да умрем като ескимоси...
Нехемия, какво става с теб - Има нужда от лекар.
Нали каза, че си с кола? Докарай я.
Нехемия, какво става? - Нищо, остави ме.
Ще те закарам. Лошо ли ти е?
Ще те закарам до лечебницата, след това ще те върна пак тук.
Шрага, направи ми една услуга. - Нещо случило ли се е?
Не говори с него за събранието, става ли? - Всичко ще бъде наред.
Той взема нещата така присърце, искам да бъде спокоен.
Знам. Знам как да разговарям с него. - Добре, след малко се връщам.
Добре, ще се видим.
Тя ти каза да не ми казваш нищо.
Няма значение. Всичко свърши.
Бренер, местят ни.
В крайна сметка ти можеш да отидеш където си искаш.
За мен децата търсят старчески дом в Хайфа,
така, че да им бъде по-лесно за посещения.
Това е добре, ще имаш посетители.
Ще те сложат в стая с други непознати, който ще пърдят по цяла нощ,
докато не можеш да дишаш.
Спри да се оплакваш, мисли позитивно.
Спомни си как след теб тичаха всички хубави момичета.
След мен? Ти летеше от цвят на цвят като пеперуда.
Ти имаше приятелка с прическа, като Айфеловата кула.
Ница. - Ница. - Тя беше медицинска сестра.
Ница... - Ница...
Клара?
Какво се e случило? Защо си на пода?
Харесва ми да лежа на пода, пречи ли ти? - Дай ръка.
Върна се най-накрая. Какво става, от чисто бельо ли имаш нужда?
Какво е това? - Златната възраст.
Старчески дом? - Шуламит живее там.
И е много доволна.
За това ли си мислиш? - Не, и за други неща.
А, да за старчески дом и пак за старчески дом.
Мисля за нашето бъдеще. Не разбираш ли? - Не.
Тежко ми е, но ще ти го кажа,
с любов или без любов, ние сме заедно и трябва да продължим.
Слушаш ли ме какво говоря? - Слушам те, не съм глух.
На нашата възраст не трябва да оставаме сами.
Виждаш паднах на пода и без помощ не мога да стана.
Добре, че не се случи в банята.
А ако някой беше дошъл и ме бе видял да лежа на пода, какво щеше да каже?
Това ли те вълнува, какво ще кажат?
Да, вълнува ме. Два пъти в седмицата прекарваш нощта
в тази твоя квартира в Тел Авив, а аз оставам тук сама.
Това не е моя лична квартира, а на цялото кибуцно движение.
Не мога да живея в старчески дом с всички тези стари хора. Не мога.
Клара, не се притеснявай. Обещавам ви да ви заведа да видите
няколко домове за пенсионери. Ще видиш, че ще ви хареса.
Имаме наши собствени средства, Рувен ги изпрати от Америка.
Можете да пазите парите си за други неща.
Аз искам най-доброто място.
Вие ще изберете мястото, което най-много харесате.
Трябва да убедиш Шрага. - Ще говоря с него.
Не прави планове за мен, Клара.
Нищо няма да се получи.
Ало? Бабо? Да.
Слушай, имам нужда спешно да ми изпратиш малко пари.
1500 долара. Искам да се върна вкъщи.
Шери мила, това не е толкова просто.
Кибуца се разпада, хората останаха без пари,
Може би трябва да се обадиш на майка си. - Недей да казваш на мама.
Обещай ми, че няма да й казваш. - Ще поискам от Шрага.
Рувен им праща пари. - Не искай от него. Само не и от него.
Ще се опитам да измисля нещо.
Добре, няма значение, ще се справя и сама?
Ако измислиш нещо, моля те изпрати ги чрез Америкън експрес, става ли?
До който и да е клон в Делхи. Аз съм в Делхи, не в Бомбай.
Запиши ми номера на паспорта, холандския паспорт.
7-8-7-6-4-3-1.
Благодаря ти, бабо.
Добро утро. Мамо.
Как си? Какво е станало?
Всичко е наред.
На път за работата съм, на път към болницата. Изплаши ме.
Закъснявам.
Шери? - Не.
Позвъня ми, но лошо се чуваше, не можах да разбера какво каза,
но всичко е наред. - Кое е наред?
Каква дъщеря е тя щом не се обажда на майка си 3 седмици?
И аз й нямам телефона. - Тя каза, че се е опитвала да ти се обади,
но не е могла да се свърже.
Нямам представа какво става с нея.
Добре Ноа, ще закъснея за автобуса, чао. - Чао.
Искам нещо да ти кажа.
Клара планира зад гърба ми да ме отведе в старчески дом.
Защото си стар.
Така е Шрага.
Тя иска да бъде някъде на север.
Как ще се срещаме?
Няма да се срещаме.
Така ли мислиш?
Такъв е живота.
Как ще живея без твоите очи? От тях си губя акъла.
Стига Шрага. По-добре гледай през прозореца.
Виж колко е красиво, колко е зелено.
Да.
Израел е красив и през зимата.
Ало?
Клара, как си?
Какво? Клара?
Не, не съм в Америка, в Токио съм за няколко дни.
Не знам какво да правя с него, Рувен. Как да го придумам?
Може би ти щеше да успееш, ако си беше в къщи.
Не, той не иска и да чува за старчески дом.
Иска да си остане вечно млад.
А кой не иска? Нима аз не искам? Ти не искаш ли?
Като му дойде времето.
Ела да ни видиш. Толкова отдавна не съм те виждала.
Рувен.
Моля те.
Ще направя всичко възможно, знаеш, че ако мога ще дойда.
Да, скоро.
Ти си единствения, който може да разговаря с него.
Ще говорим, като се върна.
Чао.
Не мога да летя за Сеул. Трябва да отида в Израел.
Тъщата ми се обади от кибуца. Има големи проблеми.
Какво става там, мястото за което говорим?
Да, знам, че е спешно, но трябва да отида в Израел.
Една седмица не съм била тук, и е станало бърдак.
Банката ще го вземе така или иначе.
Ноа беше права.
Хората не могат да живеят в кибуц.
Тя беше по-умна от всички нас. Помниш ли, когато тя каза,
че частното е по-важно от общото?
И беше права.
Е, и? Това прави ли я по-щастлива от нас?
Сам сама в чужда страна.
В една студена страна. Сред непознати.
Особено след като мъжа й, Менахем почина.
Умно и хубаво момиче. Харесваше се на хората.
Защо й трябваше да бяга?
Просто, за да бягат. Ноа в Холандия, Шери в Индия,
Рувен в Америка. И ние ли ще бягаме?
Не ние няма да бягаме.
Нещо си притеснена.
Какво е станало?
Имам нужда от $ 1500 за Шери. Обади се от Индия,
иска да се върне у дома, но няма пари. - Наистина ли?
Да. Помоли ме да не казвам на Ноа.
Казах й, че ще те попитам, защото Рувен ви праща пари,
но тя започна да крещи: "Не Рувен, всеки друг, но не Рувен. "
Не знам какво става с нея.
Ще поговоря с Рувен. За него това не е голяма сума.
Не.
За това ли се притесняваш през цялото време?
И за това, и за живота.
Това е краят за нас, Шрага.
Взимат апартамента,
ти ще отидеш в старчески дом на север,
А аз, Бог знае.
Не, няма да бъде така.
Няма да позволя това.
Няма да стане така.
Какво гледаш?
Не гледам.
Изгаси лампата и затвори щорите.
Може би само един път за разнообразие... - В никакъв случай.
Аз съм без очила. И така нищо не виждам.
Дори и нищо да не можеш да видиш не е толкова важно.
Красива си.
Ти дори не осъзнаваш колко красива си.
Повече от всичките ти други жени? - Много, много повече.
Не си си мил зъбите.
Само веднъж. - Не.
Без целувки.
Иди си измий зъбите. - Добре.
Какви са тези пари?
За Шери.
Какво?
1500 долара.
Ще кажеш ли на Клара?
Клара? Това е нещо, което засяга само нас двамата.
Никой не трябва да знае.
Можете ли да ме оставите тук? До вратата.
Чао.
Йехиел, как си?
Валя ли много? - Цяла нощ.
Къде е Шрага? Той не дойде ли с теб? - Шрага? Не знам.
Защо? - Трябва ми.
Къде може да е? - Не знам.
Клара?
Какво става?
Каква е тази бъркотия? - Остави ме на мира.
Кажи ми.
Тайни ли имаш от мен?
Не мога да намеря парите. - Какви пари?
Парите, които пазех.
За това ли плачеш? Сигурно не си търсила достатъчно.
Всякакви типове се мотаят тук наоколо,
Може би някой е дошъл и е откраднал парите, не знам.
Никой не е дошъл и не ги е откраднал.
Днес ли имаш нужда от парите? Не, тогава ще ги потърся и ще ги намеря.
Нищо не помня вече.
Сложа нещо на едно място и го намерите някъде другаде.
Сложих в...
Сложих парите в едно от чекмеджета, под кафявата риза.
Клара, недей да плачеш. Не ти отива.
Така да плачеш за пари?
Аз ще ги потърся и ще ги намеря. Не се притеснявай.
Клара, чуваш ли ме?
Шрага, чувам разни неща и си мълча.
Много неща мога да простя.
Трябва да се примирим. - С какво да се примирим?
За какво говориш? - Виж в какво си се превърнал.
Седиш в този апартамент в Тел Авив в архива,
и потъваш в носталгия. - Носталгия?
Защо нощуваш в Тел Авив? Защо не идваш да си спиш у дома?
Здравей, Клара.
Какво става с нея?
Мисля, че тя знае всичко. - Откъде?
Не знам. Може би го е почувствала.
Мразя тази лъжа.
Да отидем да се разходим.
Мина, не се чувствам много добре. Ще легна да си почина.
Не, няма нужда, ела следобед.
Спри за малко, спри.
Спри, спри, спри.
Искам да ти кажа нещо, но не знам как.
Обичам Браха. Обичам Браха.
Обичам Браха, и в това е трагедията.
Иска ми се да я отведа някъде далеч, където няма никой,
където никой не ни познава, и да започнем всичко отначало, като млада двойка.
Обяснете спокойно какво точно се е случило.
Ще ти обясня спокойно. Ние протестираме срещу това,
че младото поколение иска да ни разкара от кибуца.
За първи път най-добрите хора,
който са основали кибуца, страдали в продължение на много години,
ги изхвърлят на улицата.
Това не е честно да кажеш пред репортерите, че искаме да изритаме старото поколение.
На нас ни се струва, че старите нищо не ги интересува.
Всичките си сили отдадох за този кибуц.
Дядо ми може да умре тук и никой не му пука.
Скъпа моя, точно това правите с нас,
изритваш твоя дядо от кибуца за да се спасите икономически.
Това логично ли е? Това хуманно ли е?
Трябва да разбереш, моето момиче, ти знаеш, че те обичам.
Ние с вас не сме противници. - Шрага.
Почакай, дай ми да завърша.
Не можете да изритате хора, който са работили усилено.
Някои от тях все още работят.
Какво искаш?
Какво става?
Какво се е случило?
Тя припадна?
Какво гледате.
Клара.
Клара. Отвори си очите.
Да.
Не, не, отвори си очите.
Ето така. Остани с отворени очи.
Какво се е случило?
Как може да я оставиш така Клара да умира сама?
Какво е направила тя?
Съвсем не й обръщаш внимание, заведи я в старчески дом.
Достатъчно!
Йехиел, достатъчно! - Нека ти помогна.
Целият кибуц говори. - Кой говори? Какво казват?
Как се чувстваш? По-добре ли си?
Защо го направи? За какво?
Нямам нужда от тези сцени, Шрага.
Какви сцени?
Ти ще бъдеш по-щастлив без мен,
дори и да не си го признаваш. - Защо казваш всичко това?
Бях глупава.
Мислех, че ти ще ме обикнеш, така, както аз те обичах.
Какво те кара да мислиш, че аз не те обичам?
Животът ни така се стече войни, борби.
Това не означава, че нямам чувства към теб.
Дори сега, виждаш, водим протест.
Медиите дойдоха има голямо вълнение.
Ние трябва да оцелеем, да се борим да останем тук.
Това означава ли, че нямам чувства към теб?
Така както живеем с теб, нямам никакво желание да живея.
Клара, стига.
Не искам да те чувам да говориш така.
Браха, изключи машината за минута. Можеш ли да направиш малка пауза?
Да, разбира се. Какво е станало?
Клара се е опита да се самоубие.
Какво?
Изпила е хапчета.
Чакай, трябва да си събера мислите.
Слушай ме. - Не искам.
Чуй ме - Не, ти ме чуй...
Браха.
Ти си всичко, което имам. Меир е мъртъв, Мирале е мъртва.
Ти си част от мен. - Шрага, днес ще се обадя на Ноа,
и ще замина за Холандия, тя ме кани много пъти.
Няма да остана тук. Не мога. Не мога.
Искаш да дойдеш в Холандия?
Искаш да живееш тук?
Мамо... не, не ме притесняваш, в обедната почивка съм.
Не.
Защо си толкова развълнувана?
Мисля, че това е важно решение и...
трябва да го обмислим.
Не.
По цял ден съм на работа, връщам се вкъщи много късно,
ти не знаеш нито езика, нито града, не познаваш никой тук.
Мамо, трябва да тръгвам, имам пациенти, чакат ме.
След няколко дни ще бъда в Израел ще се видим,
ще видя какво става.
Да, вече информирах началниците си.
Тя не иска ходя да живея с нея, Шрага.
Ноа.
Не го каза, но...
Йехиел, послушай ме, ще настинеш и пак ще трябва да останеш в леглото.
Кой ще се простуди, не виждаш ли заметнал съм се с одеало.
Отиди си в къщи да си легнеш, аз ще се върна утре.
Да не мислиш, че си попаднал във филм? Превърнал си се в някой герой.
Мина, не виждаш ли, че ни пречиш?
Нехемия и на теб ли ти преча? - Не ми досаждай с въпросите си, става ли?
Това ли е всичко, което ви интересува. - Точно така.
Здравей Мина. Присъединила си се към нас? Браво.
Пак ли остави Клара сама?
Моля те.
Йехиел, прибираш ли се в къщи?
Нищо не чувам.
Има ли нещо за пиене?
Шрага, не, не. Сега не е подходящо, Шрага.
Някой ще ни види. Моля, напусни. Пил си.
Моля те отивай си.
Шрага, това е невъзможно. Не, не, не.
Тръгвай си. Престани, престани...
Отивай си, не искам. Махай се.
Шрага, това е Шери!
И не се подхилвайте, не е това, което си мислиш.
Бабо.
Как си?
Радост моя.
Толкова ми липсваше. - Ти също.
Толкова се радвам, че се върна.
Ще сложи чайника.
Не беше ли Шрага, този, дето си тръгна? - Да, Шрага.
Странно, дори не поздрави. - Може би не те е познал.
Не те е виждал дълго време.
Чайникът сега ще стане и ще седнем да пием чай. Ще разкажеш къде си била.
Няма кой знае какво за разказване.
Мислех много. - Толкова си отслабнала.
Хубаво ми е с него.
Шрага е забавен. Той е като мечок.
Мислех си, че го мразиш.
Понякога го мразя, понякога го обичам.
Той е емоционален, темпераментен, дори вика понякога.
Но в труден момент има към кой да се обърна, с кой да поговоря.
В нашата страна е хубаво.
Какво става с мен.
Започнах всичко да забравям. Това ме плаши.
Стига, успокой се. - Не искам да приключа живота си на улицата.
В старчески дом струва повече и кибуца няма да ни даде тези пари.
Ток, телефон, всички плащания,
не искам да приключа живота си в нищета.
Твърде много се притесняваш. Не преувеличавай.
Искаш ли да се обадя на Рувен?
Ако искаш ще му се обадя веднага и ще му поискам пари,
ако това те притеснява, само се успокой.
Рувен?
Шрага, се обажда от Израел.
Шрага, случило ли се е нещо?
Тук е вече късно, да малко съм зает.
Мислят да разкарат всички стари членове на кибуца.
Клара иска да отиде в старчески дом.
Кибуца няма пари да плати за нея.
Не те чувам добре, нещо ми шуми тук.
Ако въпроса е само в парите ще намерим някакво решение.
Да, говорих за това с Клара. Всичко е наред.
Скоро ще дойда в Израел и ще говорим.
Добре. Не те чувам добре. Да, чао, Шрага.
Защо не ядеш?
Наядох се.
Аз ли трябва да доям всичко?
Аз се нахраних.
И на теб не ти е било лесно.
Хайде.
Ще направя закуска.
Имам това, което харесваш.
Йогурт...
сядай.
Знаеш, че бях два месеца с татко в болницата.
С него доста разговаряхме. Той ми каза много неща.
За себе си, за мама.
Колко я е обичал.
Дори да не го бе казал, си личеше в очите му,
във всяко нещо, което правеше.
Тя е...
по-малко романтична,
винаги заета с работа, със собствените си задачи.
Той ми каза, че...
им е било добре заедно,
помоли ме да се грижа за нея, за да не се чувства сама,
да бъдем заедно.
Освен това ми каза, че не ми е баща.
Не ми е биологичен баща.
Каза, че мама имала любовник.
Започнах да плача като луда, а той каза:
"Не плачи, аз те обичам толкова много".
Не искаше да го съжалявам, нито пък себе си.
Той беше болен, Шери.
Ние не знаем какво преживяват болните хора.
Той я е обичал толкова много.
Теб също.
Кой ти каза, че съм тук?
Казаха ми. - Радвам се, че дойде.
Сам ли остана?
Искам да поговориш с Клара.
Ние си говорим, не сме се карали с нея. - Шрага, не се преструвай.
Искам да кажеш на Клара за нас.
Това е проблем. - Знам.
Добре ще й кажа. Но не точно сега.
Тя го направи това, за да бъдеш с нея, разбираш ли?
Сега не е подходящият момент. - Може би, ако научи, че обичаш друга жена,
няма да иска да те задържи за себе си. Не си ли мислил за това?
Откъде знаеш как ще реагира тя? - Това е невъзможно в момента.
Аз не мога повече така. Това не ме устройва.
Целият кибуц знае. Йехиел знае, така ли е?
Нехемия знае. - Да.
Днес говорих с Шери и тя знае.
Ако ти не можеш да вземеш решение, аз сама ще го направя.
Реших, че не искам да живея така повече.
Не искам да бъда вече твоята жена втори номер.
Не говори така. - Защо не? Защото това е истината?
Това не е истината. - Истина е Шрага и ти го знаеш.
Ти знаеш, че те обичам. - Шрага, аз...
Много те обичам. - Аз не знам какво е любов.
Аз съм уплашена. Страхувам се какво ще се случи с мен.
Ако избързаме, ще бъдем нещастни, и аз и ти.
Ние така или иначе сме. - Не! - Аз съм нещастна.
Може би и аз трябва да взема хапчета, за да разбереш, че съм нещастна.
Спри.
Аз реших да напусна кибуца.
Никъде няма да ходиш. - Така реших.
Ела тук.
Миличка моя.
Трябва да отида до тоалетната.
Как хубаво ухаеш.
Толкова ми липсваше.
Толкова много.
Ние с теб почти не сме разговаряли. Ти отговаряше...
накратко.
Да, исках да съм сама.
И аз на твоите години бях такава, също исках да бъда сама.
Доста измъчих баба ти.
Разкажи ми за татко.
Какво?
За вас, за вашите взаимоотношения, искам да знам.
Какво за нашите отношения? - Какви бяха добри или лоши?
Какво ме питаш, Шери, ти си израснала с нас,
живяла си с нас, какво искаш да ти разкажа за нашите отношения?
Да, аз ви познавам, като дъщеря,
но не знам за взаимоотношенията ви.
Какво искаш да разбереш? - Кажи ми истината.
Обикновени взаимоотношения на женени живеещи заедно,
обичахме се взаимно. Какво друго.
Не може всичко да е било хубаво, имало е и лоши неща.
Какво те кара да мислиш така?
Не, аз мисля, че беше...
Какво се е случило с теб в Индия?
Имаш ли си гадже? - Всичко ли си му разказала?
Влюбила ли си се? - Изневерявала ли си му?
Не не съм му изневерявала. Странни въпроси ми задаваш днес.
Не си му изневерявала? - Не, не, не съм му изневерявала.
Мама.
Отивам да се поразходя. - Чакай, къде отиваш?
Донесох ти шоколад, Шери. - Ще ям по-късно.
Къде отива?
Не знам.
Може би иска да ни остави за малко насаме.
Мила моя, как ми липсваше.
Толкова ми липсваше.
Имам чувството, че не съм те виждала от толкова дълго време.
Наистина от отдавна.
Донесох най-различни сладкиши.
Мамо, изглеждаш чудесно. - Така ли? - Да.
Така ли. - Благодаря.
Отива ти тази прическа.
И цвета също.
Нов ли е?
Какво? Да.
Ще направя чай,
ще седнем на масата и ще си говорим.
Разкажи ми как живя последната година.
Какво съм направила на това момиче?
Толкова странно се държи.
Нещо странно й е влязло в главата.
Не знам какво им става в Индия.
Но тя каза, че Менахем не й бил баща.
Какво?
Не знам откъде го е измислила това,
но каза, че Менахем й го разказал преди да умре.
Поговори с нея.
Кажи й, че не е вярно,
може би, нещо не е разбрала,
може би е бил под влияние на медикаментите.
Понякога децата си измислят разни истории.
Рувен и аз бяхме единствените, които знаехме.
Как е могло да се случи това?
Кога се случи това?
Рувен ме последва в Бостън. Беше много влюбен в мен.
Ходеше с мен по кафенетата и ме уговаряше да оставя Менахем.
Не знаех какво да правя.
Много обичах Менахем.
Но нещата се изпуснаха.
Рувен знае ли, че Шери му е дъщеря?
Да. Той знае всичко.
А жена му Мира, също ли знаеше?
Не знам. - Мира, дъщерята на Шрага.
Каква трагедия, Ноа.
Мира и Рувен и Шрага...
и Шери и...
и аз.
Шрага. - Да.
Ноа.
Не те познах.
Чакай да те погледна.
Променила си си прическата, красива си, както винаги.
Дъщеря ти седи там сама на камъка.
Трябва да отида при нея. - Разбира се отивай.
Баба ми каза.
Много съжалявам, че трябваше да научиш по този начин.
Трябва да поговорим, Шери.
Не мога да говоря сега, мамо.
Няма смисъл да отлагаме, трябва да поговорим.
Бях много млада, не много по-възрастна от теб
и направих грешка, хората правят грешки.
Не можеш да върнеш времето назад.
Съжалявам. - Грешки?
Целият ти живот е една лъжа, това ли наричаш грешка?
Искам да знаеш, че много те обичам.
Няколко думи нищо не променят.
Кой въобще си обичала?
Трябва да ти обясня, изслушай ме.
Знам, че те боли, знам, че ти е трудно,
нараних те, прости ми,
но живота е по-сложен отколкото си мислиш - Какво е толкова сложно, мамо?
Или си с някого или не си.
Или си го обичала или не. - Естествено, аз го обичах.
Обичах го повече от всичко. Обичах го много, много.
Как да ти го обясня? Как мога да го докажа?
Кой си обичала? - Обичах баща ти. Много.
Не се съмнявай дори.
Аз го обичах толкова много. - Кой баща? - Какво?
Кой баща? - Твоят баща.
Обичах го много. Много.
Обичах Менахем, баща ти, Менахем.
Добре, мамо. - Шери, не си играй.
Обясни ми защо тогава му изневери.
Аз не съм му изневерила,
нямаш представа какво е изневяра.
Понякога хората се увличат в романтични авантюри.
Не може цял живот да контролираш това което се случва с теб.
Можеше поне да му кажеш, че аз не съм му дъщеря.
За какво? За да разруша най-красивия момент в живота му?
За да го лиша от най-ценното нещо в живота?
За да знае истината. - Истината, той и така я научи.
Ти беше всичко за него, Шери. Ти бе любовта на живота му.
Ти не разбираш,
че Рувен беше едно мимолетно събитие.
Дори не си го обичала? Просто си преспала с него?
Дъще, разбери ме.
Слушай... - Остави ме на мира!
Ела тук. - Остави ме на мира!
Не се притеснявай. Всичко ще се оправи довечера.
Какво можеш да направиш? Майка ти е темпераментна.
Бяхте ли добри приятели с вашата дъщеря?
С Мира? Разбира се.
Защо питаш?
Менахем не ми е баща.
Какво?
За какво говориш? - Менахем не е мой баща.
Каква е тази глупост.
Не, не са глупости Шрага, казвам ти истината.
Аз съм дъщеря на Рувен. Рувен и майка ми имали връзка.
Баща ми е Рувен.
Не вярвам.
За какво трябваше да казвам на Менахем? За какво?
Не му казах истината. И какво от това?
Щеше да го заболи да я чуе.
Също и Шери.
Променила си се Ноа.
Преди за истината, беше готова да воюваш срещу целия свят.
Срещу мен, срещу баща си срещу приятелите си.
Не и срещу баща си. - Срещу всеки.
Но ти плати висока цена за това.
Каква цена? - Ти си сама.
Живееш в чужда страна,
без приятели или семейство,
една израелка сред чужди, както казват.
Така ли мислиш? - Да.
Когато остаряваш, нямаш сили да украсяваш истината.
Гледаш живота право в очите.
Разбирам те по-добре, отколкото си мислиш.
Какво искаш да кажеш?
Знаеш, Шрага и аз...
ние сме приятели.
Повече от просто приятели.
Да, аз и Шрага.
И сега Клара иска да отиде с него в старчески дом.
Кибуцът се разпада.
Искам да дойда да живея с теб в Холандия.
Искаш да дойдеш в Холандия, за да избягаш от Шрага?
Не за да бъдеш с мен.
Съжалявам, ако така си го разбрала.
Просто не мога да говоря за емоции, чувствам се неловко.
Тогава какво искаше да кажеш?
Исках да кажа, че между мен и Шрага,
имаше голяма неприязън и голяма любов.
Мамо, не съм сигурна, че искам да знам за това.
Няма с кого да поговоря тук.
Така че изслушай ме, моля те.
С Шрага сме се обичали през целия ни живот.
Какво искаш да кажеш, с това цял живот?
Какво искаш да кажеш?
Просто нямахме време, бяхме твърде заети.
Целият ви живот?
Да.
Ами баща ми?
Аз обичах баща ти.
Обичах го много, той беше добър човек.
С нежна душа.
Шрага е труден човек.
Винаги е бил такъв.
Човек на принципите.
Да.
Аз обичах баща ти.
Клара.
Рувен.
Толкова се радвам, че дойде.
Радвам се да те видя. Изглеждаш чудесно.
Радвам се, че пристигна.
Наистина много се радвам.
Рувен.
Как си? - Отлично.
Радвам се да те видя. Липсваше ми.
И ти ми липсваше също.
Да.
Вълнуваш ли се, недей, вече съм тук.
Аз ще се погрижа за старческия дом,
и ще поговоря с Шрага, всичко ще бъде наред.
Не знам какво да кажа.
Какво те притеснява?
Всъщност...
разбираш ли,
не е толкова просто. - Добре, разкажи ми.
Шрага има друга жена. - На неговата възраст?
Той ли ти го каза? - Знам го.
Разкажи ми за това, спокойно и бавно.
Мислиш, че на нашата възраст, хората спират да живеят?
Така ли мислиш?
Шрага.
Здравей, Шрага.
Ще говорим по-късно, остави ме. - Но Шрага...
Остави ме на мира. - Това съм аз, Рувен.
Знам кой си.
Дойдох чак от Америка, да не си луд? - Да, луд съм.
И още как.
Шрага, какво ти става? - Какво си направил с Мира?
Хукнал си в Бостън след Ноа и си й направил бебе,
а с Мира... - Къде съм отишъл?
Ти уби дъщеря ми. - Шрага...
Махни се от мен. Махни се от мен.
Шрага.
Привет.
Как си?
Добре.
Искам да поговоря с теб.
Търсих те, казаха ми че си тук при Шрага.
Не знам как да ти го кажа, Рувен.
Слушам те.
Шери знае всичко.
Шери знае, че ти си й баща, Рувен.
Шрага ми каза.
Искаш ли да поговорим за това сега?
Ти знаеше, че няма да напусна Менахем. Аз ти го казах.
Не съм те заблуждава. - Оставих Мира заради теб.
Какво искаш да постигнеш? Искаш да ми причиниш болка ли?
Не ми говори за болка.
Изминаха 20 години, какво искаш?
Да поемеш отговорност.
Да разбереш какво си направила.
Не само на мен.
На всички нас.
На дъщеря си, на себе си.
Какво ти е, видя ли се с Рувен? Той те търсеше.
Видях го. - Говорихте ли? - Говорихме.
Той ще ни помогне, Шрага, той е добро момче.
Мислиш ли, че всеки негодник е добро момче.
Моля те, Шрага.
Да заминем и да живеем спокойно и с достойнство.
Какво е достойно за теб?
Дали Рувен има достойнство? Или Ноа? Аз със сигурност нямам.
Моля те.
Стига, стига си ме молила.
Да ме виждаш да тръгвам? Виждаш ли ме да напускам?
Имам ли къде да отида?
Страх ме е да остана сама.
Не искам да бъда глупачката, която да разбере последна.
Кажи ми истината.
Друга жена ли имаш?
Искам да го чуя от теб.
Ще остана и ще се грижи за теб без значение къде се намираме.
Има ли някоя друга? Кажи ми.
Имам приятелски отношения с Браха.
Обичаш ли я?
Искаш ли да бъдеш с нея.
Обичате ли се или не?
Спиш ли с нея?
Спиш ли с нея в едно легло?
Да, спим заедно.
Ти попита, отговарям ти.
Но тя отива при дъщеря си в Холандия,
така, че това са теоретични разсъждения.
Мисля, че така е по-добре, когато всичко е ясно.
Стига с тези лъжи. От тях на всеки му става по-зле.
Браха?
Говорих с Клара.
Казах й цялата истина.
Не разбирам,
защо загубихме всичко, защо всичко, което започнахме не се получи?
Цял живот не можах да реша, кое е по-важното семейството или кибуца.
И как да ги съчетая, в крайна сметка нямам нито едното.
Ноа е сама, аз съм сама,
ти си сам, Шери е сама, всички сме сами.
И е очевидно, че след нас няма да има кибуц.
Глупаво е да си мислиш, че можеш да направиш света по-добър.
По-добър ли го направихме? Не.
Не, не. И тази страна ще бъде съсипана.
Шрага, радвам се, че дойде.
Да.
Как са нещата навън?
Как са нещата?
Само мисля за моята Мира,
която я сгази кола и загина.
Далече от дома си, съвсем сама.
Ние трябва да продължим живота си, Шрага. Времето лети.
Едно предателство, една лъжа, и целият живот се променя.
Престани. Помисли за добри неща, които сме направили за кибуца,
за движението, за членовете.
Всичко се разпада сега. - В лошо настроение си.
Ела на себе си. Имаме нужда от много сили за да устоим.
Ние претърпяхме поражение. - Не не сме.
Бренер, провалихме се. - Не сме!
Достатъчно.
Ние си свършихме работата. Определихме границите на тази страна.
Така че, нека не ти говорят, че не сме успели.
Ноа, Рувен. Как ги обичах.
Какви ги приказваш. Ти винаги си мразел Рувен.
Те убиха дъщеря ми. - Стига, Шрага.
Не може през цялото време да се измъчваш.
Повече от всичко искам сега да изляза на полето,
да подишам малко свеж въздух, и след това всичко да свършва.
Мисля, че скоро ще започне да вали, Шрага.
Казаха, че ще вали дъжд.
Не ми пука и да вали,
само да не попречи на нашата работа.
Как се чувстваш?
Почти пристигнахме.
Какво става?
Не пипайте!
Нямате работа тук.
Тази кола е наша.
Махайте се, казах! Махай се! Махай се!
Вие също, махай се оттук или ще ви изпочупя костите.
Ти също, махай се оттук!
Може ли да седна?
Шери?
Какво?
Искаш ли да поговорим?
Ще се радвам ако се съгласиш да поговориш с мен.
Искам да остана сама, става ли?
Тръгвам си. Дойдох да кажа сбогом.
Правилно, отиди колкото може по-надалеч.
Не се връщай. Това място е ужасно.
Добре.
Чао.
Няма какво повече да правим тук, Бренер.
Да се качваме на колата и да тръгваме.
Ще намерим по-добро място.
За Холандия ли ще заминаваш?
Защо питаш?
Шрага така ми каза.
Така ли ти каза?
Да.
Все още не съм решила.
Вие двамата вече сте го решили, без мен.
Жалко, че не знаех за това, когато все още имахме време.
За такъв край се оказахме неподготвени. Напълно неподготвени.
Щеше да ни бъде по-лесно, ако бяхте предприели тази стъпка, по-отдавна.
Разбирам повече отколкото си мислиш, Браха.
Това, което не разбирам, Шрага ми го обясни.
Не всеки среща голямата любов в живота си.
Ти имаше късмет не един път.
Какъв късмет съм имала? Аз нямам нищо.
Меир е мъртъв,
Шрага е с теб,
Ноа е в Холандия.
Какво имам? Ти имаш всичко.
Шрага е с теб, а не е с мен.
Имаш неговата любов.
Ти си лягаш да спиш с него всяка вечер и се събуждаш с него всяка сутрин.
Ти му разпределяш хапчета.
От това ме боли толкова. Правя всичките тези неща, без любов.
Тогава защо си с него, ако няма любов между вас?
Ако замина за Холандия, ще получиш ли любов?
Няма значение дали ще ходя в Холандия, или не.
Мислиш ли, че искам да замина в Холандия?
Защо ми е да ходя там?
Теб в нищо не те обвинявам, защото сама си избрах това.
Тогава защо обвиняваш мен за твоя избор?
Аз съм сама. Разбираш ли това? Сама.
Как се чувстваш?
Къде отивате? - Някъде хълмовете, ще си намерим място.
Какво място?
Добре ли се чувстваш?
Виж, има нужда от кислород. - Това е толкова безотговорно, Шрага.
Веднага ще се обадя на татко. Чуваш ли ме?
Не разбираш ли, че това, което си направил е лудост?
Можеш ли да ми обясниш защо го правиш?
Какво правите всички тук?
Какво сте се насъбрали тук тръгваме. - Имаш ли нужда от нещо? Дядо.
Имате ли малко вода?
Цялото това движение не е добре за него. - Всичко е наред.
Може ли тръгваме? - Шрага, искам да го свалиш веднага.
Къде отивате? - Важното е някъде да отидем.
Има много хълмове в нашата страна.
Шрага.
По-добре си отиди в къщи.
Какво да кажеш? Знаеше как да умре красиво.
Почина на краката си. Като по филмите. В дивия запад.
Красива смърт. Без страдание, без болка.
Трябваше да му сложим знаме в ръката и да го снимаме,
за урок за младите.
Трябва да напишем реч за Бренер. Нещо хубаво.
Извинете ме.
Да се връщаме в кибуца.
Да.
Може би ще хванем обяда.
Дай ми ръката си.
Превод и субтитри: МИША